![](https://vassjudit.hu/wp-content/uploads/2020/06/színház.jpg)
VASS JUDIT
A SZÍNÉSZ
verdesett,
szinte kétségbeesve.
Egy pillanatra csak,
hogy magához kösse
az álmos publikumot.
Úgy tetszett,
mindent tudott,
s elhagyta minden.
A csendölő gesztusok,
az ajtókilincsen
felejtett ujjak idegjátéka,
a leejtett hang, a néha
félbehalkított mondatok
kopogva döngtek vissza
a fényfüggönyön onnan.
Lidérces kopogás
a sminkelt unalomban.
Érzed,
és meg nem magyarázod.
Belőle, vagy belőlünk hiányzott
valami tegnap este.
Talán csak
Vagy csak
az istenek untak ránk,
s a mágiának vége.
Be First to Comment