![](https://vassjudit.hu/wp-content/uploads/2019/06/színház.png)
VOJTINA ÖRÖK
A SZÍNÉSZ
verdesett,
szinte késégbe esve:
egy pillanatra csak,
hogy magához kösse
az álmos publikumot.
Úgy tetszett,
mindent tudott,
s elhagyta minden:
a csendölő gesztusok,
az ajtókilincsen
felejtett ujjak
idegjátéka,
a leejtett-felhajított hang,
a néha
félbehalkított mondatok
kopogva döngtek vissza
a
fényfüggönyön onnan,
lidérces kopogás
a sminkelt unalomban.
Érzed,
és meg nem magyarázod.
Belőle,
vagy belőlünk hiányzott
valami tegnap este.
Talán csak „a rész
nem osztható egésze,”
vagy csak
az istenek untak ránk,
s a mágiának vége.
Be First to Comment