VASS JUDIT
A TANÁR IS EMBER, DE NEM AZ A DOLGA
MIÉRT E LOM?
Amióta rájöttem, hogy ennyi kötelező óra mellett az
egészségemet kockáztatom, ha ugyanolyan elánnal dolgozom, mint mondjuk, 1 éve,
azóta vigyázok magamra. 60 éves vagyok, sok mindent már rutinból csinálhatnék,
ritkán teszem. DE! Fölösleges energiát már nem feccölök lényegtelennek tűnő
dolgokba – aztán ráfázom.
A pedagógiáról és a környező világról nekem már
csak Feynmann híres tétele jut eszembe: „A pedagógiába fektetett energia
megtérülése általában igen csekély, kivéve azt a néhány esetet, amikor teljesen
fölösleges.”
Angolóra. A csoportból szinte mindenki emelt szintű
érettségire készül, kinézek hát egy jó kis Listeninget korábbi
érettségikből. Már nem hallgatom meg, letöltöm a hangfájlt, lefénymásolom a
tesztet kicsinyítve, kétoldalasra, hogy ne használjak annyi papírt – tudom, van
gazdaságosabb, digitális átalakítási módja is, de erre nekem már nincs
kapacitásom, magyart is tanítok.
Kinyomtatom a javítási útmutatót, s miközben a
gyerekekkel együtt hallgatom a szöveget, ellenőrzöm, hogy jó-e. (Persze, azt
kellene tennem, hogy előbb végig hallgatom, és megpróbálom magam megoldani. Így
lenne helyes – mondjam, vagy mutassam?)
Péntek, utolsó óra. A gyerekek csendes megadással
látnak hozzá a feladathoz, amikor tudatosul bennem a Task 2. A téma: Hogyan
tudjuk árulkodó jelekből: arckifejezés, testbeszéd megállapítani, hogy valaki
hazudik-e. Ajaj. Ebből baj lesz.
A gyerekeknek rajzokat kell összekötni a képleírásukkal.
Az még csak hagyján, hogy a rajzok nem egyértelműek, de az elmélet…Szűzanyám!
Állítólag egy komoly pszichológiai tanulmány a szöveg alapja. Pl. ha valaki
mutogat, eltakarja a száját, felhúzza a vállát stb., lehet, hogy hazudik, sőt, „dishonest”.
(Közben végig gondolom magamat kívülről nézve.) A feladat után szólok. Ezt most
gyorsan felejtsék is el, eszükbe ne jusson így méregetni embertársaikat. Évtizedek
óta nézem, látom az embereket.
Soha nem hazudok, legföljebb (elég gyakran) nem
mindig mondom ki, amit gondolok. Szigorúan
etikai szempontból ez is „hazugság”, de ezt az álláspontot senki nem tudja
megvédeni. Hagyjuk az „őszinteséget”, mint hívószót. Hócipő…
És akkor megint megtanultam: tanár energiát nem
spórolhat meg, ha komolyan veszi azt, hogy emberségre és gondolkodni nevel.
Lassan több, mint 100 éves a tömegoktatás. Ennél
többre is vihettük volna. És akkor csodálkozunk a konteókon. Félórával ezelőtt
hagytam ott a közösségi médiát – mivel mindegyik oldalt figyelem, hogy értsem a
logikáját (hiszen tanár vagyok), elegem lett az ilyen-olyan oldali
összeesküvés-elméletekből. Egymás hergelése – komoly szövegértési hiányosságok értelmiségiek körében is…
A tanár munkájának legfontosabb része, hogy
gondolkodik. Folyton. Mielőtt valamit bevisz az órára, vagy ott kimond.
Jó hétvégét! 😊